Jeg er Uhtred, søn af Uhtred.
Siegfrid og Eriks hær angreb vores lejr
og bortførte Aethelflaed.
Tog du min datter med i kamp?
For at opklare hendes skæbne, sendte jeg mine loyale mænd
Rypere og Sihtric til Beamfleot som spioner.
Jeg sværger, at denne pris ikke vil blive solgt billigt.
Wessex betaler sin del af sølvet og, om nødvendigt, sin del af blodet!
Jeg vil gøre, hvad der er nødvendigt.
Hvad er din mening om at betale en løsesum for Aethelflaed?
Det er jeg ikke villig til at sige højt.
Jeg har måske brug for dig.
Alfred sendte os for at forhandle om løsesummen,
men i hemmelighed havde Aethelflaed og Erik forelsket sig.
Din mand er en heldig mand.
Han er ikke den mand, jeg ville vælge at være sammen med.
Jeg kan ikke give slip på hende.
Jeg forlader det her sted med Erik eller slet ikke.
Vil du ikke nok hjælpe mig?
Skæbnen betyder alt.
Hvad binder en mand til et land?
Den stakkels forarmede slider i marken,
brænder om sommeren,
ryster om vinteren.
Han arbejder hele dagen, hver dag,
for ikke andet end et stykke brød og en krukke at pisse i.
Hans børn dør af sygdomme, hans kone dør af at give ham børn.
Men når det land trues, vækkes noget. Hvorfor?
Det er det land, der brødføder ham.
Mere end det.
Landets træer bruges til ly og ild.
Mere end det.
Er det kærlighed, fader?
For Guds skyld, kan du ikke tie stille?
Men ja, bastarden har fat i noget.
Det kan kun være kærlighed.
Det er noget stærkt. Er du ikke enig, herre Uhtred?
Fra forarmet til kriger, kærlighed giver en mand styrke...
Og prisen er ofte hans fornuft.
Hvor meget?
Det er ikke et lille beløb, herre.
Tre tusind pund sølv og 500 pund guld.
Det første metal skal leveres ved næste fuldmåne,
resten en måned senere.
- Det er et umuligt beløb. - Et absurd beløb.
Er det den bedste pris?
Det er det, herre.
Det er under det halve af deres første krav, herre.
Hvad det er, er hele Wessex' rigdom.
Det kan købe en hær, der kan gøre en ende på Wessex og Mercia.
Uden de penge...
Hvad sker der så med min datter?
Hun er for værdifuld til at dræbe, herre.
Det ville være ydmygelse.
Hun vil blive ført til alle de byer, hvor danerne hersker.
Hun vil blive vist frem foran de hånende skarer.
Mænd vil betale for at få deres tur.
Det er ikke kun min datters liv og ry, der er på spil her.
Det er Wessex' værdighed.
Så mange tusind mænd må dø, herre, for Wessex' værdighed?
Ja, Odda.
Et land er dets historie, summen af alle dets historier.
Vi er, hvad vores fædre har gjort os til.
Skal jeg efterlade mine efterkommere den skamfulde historie om,
hvordan en prinsesse af Wessex blev gjort til en hore for højestbydende?
Det er en historie, der ville overskygge alle andre.
Slaget ved Ethandun ville blive ubetydeligt...
Men, herre, hvis vi betaler løsesummen...
Så ser jeg ikke, hvordan der kan blive et Wessex.
Historien vil blive om den konge, der betalte
- for den hær, der tilintetgjorde ham. - Det ville Gud ikke lade ske.
Det er ikke Gud, vi har med at gøre. Det er nordboerne, danerne!
Ikke-troende, som vi vil sejre over.
Ender det i et stort slag, bør vi have nok mænd til at slå dem.
Jeg forventer, at samtlige af Mercias våbenføre er ved vores side.
Det vil de være, herre.
Metallet vil blive betalt til fulde.
Min datter bliver skånet, og Wessex undgår vanære.
Men ikke nedslagtningen.
Odda, jeg hører din tvivl og beder dig om at genfinde din tro.
Ja, herre.
Aethelred, du tager med fader Beocca og mig, før du tager tilbage til Mercia.
Vi må beslutte, hvordan vi bedst indsamler løsesummen.
Ja, herre.
Det kan ikke ende sådan her.
Herre, du har sagt, hvad du kan sige.
Og modigt.
Der er intet, du kan gøre, så jeg beder dig...
Gør intet.
KONGERIGET EAST ANGLIA
Herre.
Dagfinn, du kan gå.
Det kan I alle.
Ja, herre.
Har du det?
Er det nok?
Ja.
Kan Uhtred læse?
Alle mine fars adelige kan læse og skrive.
Men de breve, Uhtred har skrevet, kan tælles på én finger.
Jeg lærer dig det.
Hvad forhindrer ham i at gøre intet?
Vi beder ham risikere alt uden belønning.
Hvorfor skulle han komme?
Det er Uhtred.
Han kommer. Jeg sværger.
- Er han hos hende igen? - Det er han.
Han kan ikke holde sig fra hende.
Lad os håbe, han ikke tager hende som kone.
Ellers er vores formue væk.
Det er sandt.
Siegfrid!
- Hvilken kvinde er min? - Den grimme.
Vi tvang dem til at gå flere mil. Sørg for, at de får mad og vand,
heste og slaver.
Hedder du Sihtric?
Ja, herre. Godaften.
Uhtred siger, at du er til at stole på.
Så giv ham dette brev.
Det er et stort ansvar.
De vil ikke få fred.
Ingen.
Jeg sagde det samme.
Men du hjælper dem stadig?
Det er jeg nødt til, jeg har intet valg.
Hvis de flygter, er der ingen løsesum.
Ingen hær.
Wessex' mænd bliver reddet,
men hvad med jer?
Os?
Alfred vil se det som forræderi.
Du vil have brudt din ed.
Vi rejser.
I morgen yder jeg et offer...
Så du er i sikkerhed.
Os alle.
Giv jeres navn til skriveren.
Summen af jeres bidrag bliver skrevet ved siden af jeres navn.
Vi hjælper med at befri frue Aethelflaed.
Jeg har intet af værdi at give.
Enhver mand eller kvinde, der fanges i at skjule værdier, bliver straffet!
Alle må betale deres andel!
I har kongens taknemmelighed...
Og Guds.
Herre? Nyheder.
Tal.
Fortæl kongen præcis, hvad du fortalte mig.
Herre, denne mand er fra Canterbury.
Nordboerne ved Beamfleot
krydser floden og plyndrer i Wessex.
De har taget min kone og døtre, herre, den yngste er kun otte.
Mens vi ikke gør andet
end at samle småmønter fra de fattige.
Fader, før ham væk, bespis ham og lad ham hvile på en kro.
Herre.
Odda, hvad er det, du vil?
Han er kun én mand, men han har mistet to brødre ved Ethandun,
to døtre og en kone til nordboerne,
men stadig banker vagterne på hans dør og kræver en tredjedel af den smule,
han har, for at hjælpe med at bevare Wessex' værdighed!
Den opsætsighed er for meget.
Og om seks måneder vil vi bede om hans liv.
Hvad jeg vil have, herre,
er at fornuften sejrer.
Ved fornuft antager jeg, at du mener døden
og ydmygelsen af min datter
og Wessex' ry?
Eller også marcherer vi og kæmper.
Hvis vi marcherer, dræber de hende.
Og så vil hun blive set som martyr for Wessex, herre.
Med sin værdighed intakt!
Og du vil stadig have prins Edward, din slægt er intakt!
Odda, hvad der har reddet dig fra at blive udstødt,
er, at du valgte din konge fremfor din søn.
- Herre, jeg valgte Wessex over min søn... - En forræder!
Du bør i det mindste overveje at gøre det samme!
Hvad skal jeg gøre med dig?
Din skade og appetit for vin
har berøvet os begge dit værd.
Du tjener ikke længere et formål.
Så med din tilladelse, herre,
vil jeg vende tilbage til min gård og kone i Devonshire...
Mens det stadig er en saksisk gård.
Det ville være det bedste.
Hvis der er behov for dig, bliver der sendt bud.
De vil købe de sværd, der vil slå dem ihjel.
Herre, godaften.
Jeg er møllet mod flammen.
Det er ved at være et betydeligt beløb.
Betydeligt er ordet, herre,
for størrelse og virkning.
- Din far... - Kongen.
Han ville have gjort det samme.
Betale sådan en løsesum for sit barn? Det tvivler jeg på.
Jeg var en stor skuffelse for ham...
Hvilket jeg fortryder.
Men hvis du ikke var sådan en skuffelse, Aethelwold, havde jeg nok fået dig dræbt.
For Wessex' skyld.
Tvivl aldrig på, at alle mine beslutninger er for mit land.
Ja, herre.
Jeg forstår helt.
Herre Odda.
Du vil sætte gang i rygter, når du drikker med bønderne.
Lad dem sladre, hvis de vil.
Du spurgte for nogle dage siden, om jeg var enig i at betale løsesummen.
Det er jeg ikke.
Hvis jeg havde en hær at samle,
våbenføre mænd at tilkalde, ville jeg bevise det.
Men det har jeg ikke.
Jeg har vist sluttet mig til dig, herre.
Han har været der noget af dagen og hele natten.
Har er en god mand, og jeg frygter, at det skader hans ry, herre.
Hvis han kan stå, kan det kun forbedre hans ry.
Herre.
Må vi sætte os?
Er han her stadig, eller er han taget af sted?
Aethelwold?
Han er for længst væk, herre.
Måske har du drukket nok, herre.
Det er ganske muligt.
Selvom alen her er tynd
efter Alfreds ordrer.
Laver du sjov, herre?
- Hvad, er det sandt? - Ja, det er det.
Så mænd kan arbejde næste dag
og sværdene blive i skeden.
Men det må de ikke.
Der er en, der har brug for en seng.
Du bliver hos ham.
Og hvad?
Hvis han skal pisse eller brække sig, henter du en spand.
Jeg har en plan, men jeg vil formentlig dø.
Hvad er planen, herre? Fortæl mig det.
Jeg samler Devonshires våbenføre mænd.
Mod kongens ønske, herre?
Det er ikke noget, han ville tilgive.
Herre?
Han går ingen steder.
Og I går ingen steder og siger intet om, hvad I lige har hørt.
- Ja, herre. - Du mener "nej, herre".
Gør, som jeg siger.
Hvad står der?
Erik har nok edsvorne mænd til at bemande et skib.
Tre nætter før det første metal skal leveres,
sejler vi ned ad floden til Beamfleot.
Vi dræber mændene, der bevogter skibene.
Erik og Aethelflaed sejler væk.
Og Wessex bliver reddet.
Hvor mange vagter?
- Otte eller ti på bredden. - Er det alt?
- Ja. - Er det så enkelt?
Erik har kommandoen,
hans mænd bevogter Aethelflaed, hans skib vil ligge klart.
Det begynder enkelt, men hvad der sker, er op til skæbnen.
Hvorfor tage floden og ikke på hesteryg?
Det er hurtigere med tidevandet.
Og for at flygte ror vi over floden.
De vil følge dig.
De vil følge Aethelflaed.
Hun er sølvet.
Fader Pyrlig.
Herre. Du kommer ud af det blå, som Djævelen selv.
Forlader du os?
Ja. Jeg har inviteret mig selv til Devonshire med herre Odda.
Jeg ser frem til at køle mine fødder i havets blå vand.
Spionerer du for Alfred?
Selvfølgelig spionerer jeg for Alfred, jeg hader havet.
Hvis Odda gør noget ubesindigt...
...beder du ham om at vente.
Og hvorfor skulle han lytte?
Har du en grund, som du vil dele?
Han er bag dig.
Herre, har du sovet godt?
Det har jeg, Uhtred, tungt.
Men jeg er ikke sikker på, hvordan jeg fandt min seng.
Du var ikke i god stand, herre, men ikke til besvær.
Det er jeg glad for at høre.
Du talte om en plan.
Gjorde jeg?
Bør jeg mindes om den?
Devonshires mænd,
de bør blive på markerne.
Jeg må have været meget fuld.
- Det er den eneste forklaring, herre. - Ja.
Sværger du?
På mit liv.
Jeg husker intet om det.
Odda, jeg siger dette som din ven...
Gør intet.
Hvis jeg ikke ser dig igen, Uhtred af Bebbanburg,
ønsker jeg dig held og lykke...
Hvor skæbnen end fører dig hen.
Tak, herre.
Skal vi bede, herre?
Sammen.
Er jeg egoistisk
i at ville skåne Aethelflaed?
Herre...
Du var far, før du blev konge.
Men dine grunde er fornuftige,
hun er Wessex.
Hun er Wessex' blod, hjerte og ånd.
Hun må ikke ydmyges.
Dagfinn!
- Hvor er hun? - Herre...
Hvor er hun?
Nu er det tydeligt!
Enhver mand har ret til at se hende.
Og enhver mand vil bevogte hende med sit liv.
Hun er vores rigdom!
Hun tilhører os alle!
Gode Gud! Hvem kan de være?
Devonshires våbenføre mænd, fader Pyrlig.
Du er her som Alfreds spion. Du fortsætter ikke.
Du stiger ned fra din hest,
og du går tilbage til Winchester med dine nyheder.
Hvilke nyheder, herre? Hvad mener du?
Fortæl kongen, at Odda marcherer mod Wessex' fjender.
Han kan enten stoppe mig eller slutte sig til mig, det er ligegyldigt.
Når nordboerne ved Beamfleot ser en hær,
- vil slaget følge. - Vær nu rar, herre.
Tænk over, hvad du gør, du gør dine mænd til forrædere.
De mænd, du ser her, er her for at dø for deres konge,
ikke for at forråde ham.
De kender intet til Alfreds svaghed.
Men Uhtred, herre! Bad han dig ikke om at gøre intet?
Stig ned fra din hest og gå tilbage til Winchester.
Og hvis jeg nægter?
Nu, fader Pyrlig.
Herre, jeg beder dig, tænk over det.
Tak.
Hvad hedder du?
Jeg bad om ti, Dagfinn!
Hvordan skal vi skrubbe et skib med tre mænd?
Mændene nægter at forlade salen, herre.
Nægter?
De siger, de beskytter deres rigdom
under Siegfrids ordrer.
Hvem har sagt det? Nævn dem.
Din bror har bedt om flere vagter, herre, indtil metallet ankommer.
Erik!
Du har sovet ved floden.
Hvorfor?
Du har gjort mig til et fjols.
Du har kneppet hende nok.
Du har madet og vasket hende nok.
Lad ikke mændene se, hvad jeg ved med sikkerhed.
Du er blevet glad for hende.
Det er ikke hendes røv, du vil have, det er hende.
Det går over.
Du har bragt skam over mig.
Hvad jeg har gjort...
...er at beskytte dig.
Erik, min bror, hvad der sker omkring os, er din plan.
Og det er en fin plan.
At opgive Lundene og tage prinsessen
for at bytte hende for skibe fulde af guld og sølv,
som vi vil bygge en hær med,
en hær, ingen vil modsætte sig, og alle vil slutte sig til.
Det her bliver vores land.
Det hele.
Jeg lader os ikke fejle.
Haesten! En vagt for hver tiende skridt.
Ja, herre.
Tilgiv mig, herre.
Det er ikke fordi, mændene ikke vil tjene dig.
De ved bare ikke, hvor din loyalitet ligger.
Jøsses, jeg kan ikke løbe.
Lad dem være saksere.
Fader Pyrlig.
Herre!
Gudskelov, et venligt ansigt.
Er du faret vild, fader?
Ikke faret vild, men efterladt, herre.
Jeg skal tilbage til Winchester med en vigtig besked til Alfred.
Vi er på vej til Alfred.
Hop op på vognen, du kan hjælpe med at bevogte løsesummen.
Gud velsigne dig, herre, mine vablede fødders redning.
Herre?
Osferth?
Må jeg sige, at jeg er bange?
Jeg bærer et sværd, men jeg kan dårligt bruge det.
Jeg beder til, at når kampen kommer...
...vil jeg ikke svigte dig.
Osferth, til tider er vi alle bange.
Mod er at finde viljen til at overkomme frygten, ikke andet.
Måske finder vi dig en økse, den kræver færre evner end et sværd.
Men du må finde modet.
Ja, herre.
Tak, herre.
Fader Pyrlig?
Aethelred og Aldhelm ventede jeg.
Det er Odda, herre.
Før han forlod Winchester, havde han sendt en mand
med bud om at samle våbenføre mænd i Devonshire.
Han har mødt dem på vejen, herre.
Med hensigt om hvad?
Han marcherer mod Beamfleot.
Ja, herre, det gør han.
Fanden tage ham.
Må fanden tage ham.
- Herre, stopper vi ham? - Vi har intet valg!
- Vi må stoppe ham. - Herre, må jeg spørge,
hvor er Uhtred?
Han var ikke sammen med Odda, hvis du mener det.
Det kan ikke have været Uhtred, der tog til Devonshire.
- Aethelred, hvor mange mænd har du? - Over 50, herre, husvagter.
- Jeg kan sende bud efter mange flere. - Gør det.
Hvil dine mænd og heste, du tager med mig og min egen vagt før daggry.
Hvis vi skal stoppe Odda,
må vi marchere dag og nat,
og vi må bede.
Kære Gud i himlen,
giv mig styrken
til at overleve denne prøvelse.
Giv mig modet til at overkomme disse kvaler.
Og giv mig...
...tro.
Tro på dem, jeg elsker.
For de vil ikke forlade mig.
Herre, jeg beder dig.
Amen.
Dig! Kom her!
Nu!
Tyve vagter!
Sihtric, du sagde, der højest var otte eller ti.
- Han kan ikke tælle. - Nej, herre.
Det har aldrig været mere end ti.
Ryperes gruppe angriber fra vandet først.
De ser mod floden, og så...
...dræber vi dem.
Men herre, vi er kun elleve.
- Rypere. - To hver.
Vi angriber, så snart det er mørkt.
Bror.
Må jeg tale?
Jeg har noget at sige.
Jeg har noget at sige til jer alle!
Det vil skuffe jer at vide, at den her kvinde
nu er min!
Ingen rører hende.
Ikke med sine hænder, og bestemt ikke med sin pik!
Hun tilhører mig!
Du har svækket mig, bror.
Det skulle være mig, der tog prinsessen og satte hende i et bur.
Ja, du har ret.
Det tænkte jeg ikke på.
Du tænker aldrig.
Nej.
For jeg har dig til at tænke for mig!
Det første sølv ankommer om tre nætter!
Vi må være klar.
I morgen er der ingen ale,
ingen spil
og ingen kampe om kvinder!
Men det er i morgen.
I aften drikker vi, som var der ingen morgendag!
Frue!
Hav tro.
Det er i aften.
Mænd, bevæbn jer!
- Hvad sker der? - Tag skjoldene!
Dig! Så er det nok!
Han er ikke din at dræbe.
Det er ikke sådan, man sliber et sværd!
Find dit mod!
Eller find dit kors og tag tilbage til klosteret, som Alfred ville ønske.
Vi hviler, men kun kort.
Hvil jer. Forbliv vagtsomme!
Jeg vil have udkigsposter for og bagtil.
Fodr hestene og jer selv.
Odda er derude. Han er tæt på.
Det er Aethelred også, herre.
Vi kommer efter Odda.
Erik burde have været her nu.
Der er noget galt. Hvorfor øge antallet af vagter?
- Betyder det noget? - De er døde.
Vi går til fæstningen.
- Gør vi? - Vi kom for at befri Aethelflaed.
Vi kom for at dræbe vagterne.
Bastard, hold kæft.
Vagterne bliver snart savnet. Når de gør, er det forbi.
Vi kan ikke vente.
Men herre, vi har mistet halvdelen af vores mænd,
og de er hundredvis, både inde i og udenfor fæstningen.
Så bliver nogle få til ikke bemærket.
Vi går til fæstningen.
Uhtred.
Hun sagde, at du ville komme.
Jeg turde ikke tro hende, men her er du.
Fortæl mig, hvad der har ændret sig.
Sandheden?
Det er håbløst.
Jeg har ingen besætning til mit skib,
men den første opgave er ikke at undslippe Beamfleot,
men at befri Aethelflaed.
Hun hænger, hvor enhver kan se hende.
Jeg nyder en kamp som enhver anden idiot, men det her er for meget.
Er hun inde i salen?
Inde i salen, i et bur, omringet af mænd.
Krigere.
Så må vi først af med dem.
Vi gør det nu.
Brand!
Ud!
Hurtigt, sluk ilden!
Find noget at hente vand i!
Seks mænd bliver hos prinsessen!
Lås dørene!
Uhtred!
Clapa, Sihtric, buret!
Kom nu!
Det er sgu en svær lås at knække!
Få det gjort, før vi brænder op!
Vi har ryddet salen for mænd, herre,
hvordan rydder vi forgården?
De vil følge sølvet?
Op på muren!
Af sted!
- Gå! - Vi må have vand, hurtigt!
Hvor udbrød den?
Frue, hurtigt, rid mod bagporten.
Stop ikke!
Det er prinsessen! Stop hende!
Efter hende!
Tag jeres heste!
Nu!
Hvor er han? Erik!
- Hvor er han? - Jeg ved det ikke, herre.
Jeg har ikke set ham udenfor salen!
Nej!
Erik!
Erik! Gør det ikke.
Vov ikke på det!
Bror, lad mig få denne en chance.
Jeg kan ikke give slip på hende.
Hun er vores formue!
Hun er vores ry!
Hvis det er ry, du vil have, kan du begynde med at dræbe mig.
Uhtred, nej!
Hvis du vil have din formue...
...må du dræbe mig.
Nej!
Clapa, buret!
Uhtred, kom væk!
Erik! Nej!
- Nej! - Vi må af sted!
Aethelflaed!
Du...
Du er skyld i det her.
Du har dræbt os begge.
Med mig!
Clapa, med os!
Clapa!
Af sted!
Hun stikker af med Uhtred!
Jeg vil have dem dræbt!
Alle efter dem!
Herre, jeg er glad for at se dig, ligeså er mine mænd.
Jeg har fortalt dem alle, at vi er her på Alfreds ordrer.
Herre, eftersom du lader til at have marcheret en hær til dem,
tvivler jeg på, at nordboerne tror, at du ikke kommer for at kæmpe.
Hvorfor, Odda?
Hvorfor?
For Wessex, herre.
Kun for Wessex.
Herre, himlen!
Det må være Beamfleot.
Det er en hær, herre!
Det er Odda! Det er Oddas hær!
- Vær klar! - Vær klar!
Gode gud, jeg tror, det er Uhtred!
Det er hende, det er Aethelflaed. De har hende.
Herre, vi bliver forfulgt af Siegfrid.
Danerne er få og uorganiserede. Mit råd er at dræbe dem.
Steapa, sæt vagter omkring min datter. Hold hende i sikkerhed.
- Far, jeg vil bekæmpe dem! - Du gør, som jeg siger!
Erik er død, herre.
Siegfrid vil ikke forhandle eller vente, han vil have sakserblod.
Vi må kæmpe!
Skjoldmur, herre, kun du kan give ordren.
Herre, vi har kun en brøkdel af deres antal.
Vi kan ikke vinde.
Jeg er klar.
Herre?
Til at dø.
Det bliver i dag.
Hvem er med mig?
Hvem er klar til ære?
Eller Valhalla!
Skjoldmur!
Hurtigere!
Kom så!
Skjold!
Fyld hullet!
Hold muren!
Prinsesse!
Jeg kan se dig, prinsesse!
Og jeg slår dig ihjel!
Jeg tager dit hoved og dine patter!
Siegfrid!
Prinsesse!
Siegfrid!
Jeg er her!
Mød mig!
Lad os være.
Uhtred, der findes ikke ord.
Så lad være med at sige noget.
Du besvarede mit kald og risikerede alt.
Jeg ønsker blot, at han havde overlevet, frue.
Erik er stadig hos mig.
Og måske i mig.
Og over de næste måneder, hvis min mand tænker, hvad du tænker...
...ville det være en stor trøst, Uhtred...
...at vide, at jeg kan tilkalde dig igen...
Hvis jeg har brug for det.
Selvfølgelig.
Sværger du?
Du er den mand, jeg stoler mest på, Uhtred af Bebbanburg.
Jeg sværger.
Jeg sværger, frue.
Så vil jeg vove at kysse dig.
Det lader til, du har for vane at redde Wessex.
Odda siger, at du troede, du handlede på mine ordrer, Uhtred?
Hvad vil der ske med ham?
Der vil være en retssag.
Og så skal du dræbe ham.
Forræderi kan ikke ignoreres.
Han er en god mand.
Han er min ven...
Og en forræder.
Må jeg gå, herre?
Du kan frit gå...
Som min edsvorne mand.
Jeg ville gerne have set mit Devonshire igen.
Hvordan så det ud?
Devonshire var smukt, herre.
Må Gud være med dig.
Hvad binder en mand til sit land?
Hvilket kræfter lader ham give sit liv for at bevare sit land
og livet for de familier, der arbejder på det?
Det kan kun være kærlighed.
Det bliver ikke skrevet, at herre Odda reddede Wessex,
men det er den historie, jeg vil fortælle.
At han gav sit liv for at redde manges liv.
Og han sikrede, at Alfred af Wessex blev stærkere end nogensinde.
Siegfrid var besejret...
Men Alfred vidste så vel som jeg, at Danerne ville komme tilbage.
Bundet af eder til både Wessex og Mercia,
lod det til, at skæbnen havde gjort mit sværd saksisk.
Men i mit hjerte forbliver jeg daner.
Jeg, Uhtred, søn af Uhtred, vil være krigeren, der binder rige til rige.
Forpligtet af ære til at smede Alfreds drøm om et England.
Men en dag vil mit sværd tilhøre Bebbanburg.
Skæbnen betyder alt.
Oversættelse: Anders Langhoff